Jako první možnost se nabízejí přímé dotace na nákup vozu, druhou představují úlevy ve formě snižování vedlejších nákladů, jako je snížení nebo odpuštění daní, mýta či parkovného. Využívají se také různá nefinanční zvýhodnění, například možnost využívat ve městech rychlé pruhy pro taxi a hromadnou dopravu. Stejně jako se říká jiný kraj – jiný mrav, i v tomto případě platí, že každý stát přistupuje k podpoře po svém.
Přístup se liší nejen napříč Evropou, ale i napříč kontinenty. Například Spojené státy v roce 2009 zavedly daňové úlevy ve formě kreditů. Jejich výše se liší podle typu vozidla a může dosahovat až 7 500 dolarů, což je v přepočtu asi 170 000 Kč. Částka se žadateli odečte z jeho daně z příjmu. Počítá se s tím, že jakmile výrobce elektromobilů dosáhne hranice 200 000 kusů vozidel prodaných na území USA, bude v průběhu následujícího roku tato podpora nákupu jeho vozů postupně ukončena.
JAK VYPADÁ PODPORA eMOBILITY V EVROPĚ
Za průkopníky eMobility lze úspěšně považovat Nory. A to nejen v evropském měřítku, ale i v tom světovém. Norsko je první stát na světě, v němž podíl elektromobilů a hybridů na prodeji nových aut překonal 50 %. Stalo se tak v roce 2017, pouhé čtyři roky po zavedení současného systému podpory sestávající z finančních úlev a dalších benefitů. Majitelé elektrovozů neplatí za registraci vozidla, mají nižší silniční daň, neplatí mýtné na dálnicích a využívají zdarma tunely a trajekty. Největší úlevu ovšem představuje osvobození od DPH, která je v Norsku poměrně vysoká. Díky tomu jsou elektromobily ve výsledku levnější než vozidla s klasickými spalovacími motory.
Francie zavedla podporu čisté mobility v roce 2008 a její výši pravidelně reviduje podle podmínek na trhu. Od začátku roku 2017 činila dotace na nákup jednoho vozidla 6 000 eur, v přepočtu přibližně 154 000 Kč. Další 4 000 eur (asi 103 000 Kč) k tomu mohl zákazník získat za vyřazení dieselového automobilu vyrobeného před rokem 2006.
Německá vláda schválila v květnu 2016 dotaci na nákup vozidel s čistě elektrickým pohonem ve výši 4 000 eur, v případě hybridních vozů je to o tisíc méně. Elektromobily jsou navíc na 10 let osvobozeny od vlastnické daně. Vláda počítala s ukončením finanční podpory v průběhu letošního roku, již se ale objevily informace o tom, že uvažuje o jejím prodloužení. Firemní elektromobily a hybridy se zároveň od letoška těší daňovému zvýhodnění o 0,5 % z pořizovací ceny vozidla. Finančně dotuje pořízení elektromobilu rovněž Velká Británie, která opakovaně prodloužila dobu, po kterou bude každému na nákup přispívat až 4 500 liber (přibližně 135 000 Kč). Nizozemsko osvobozuje nákup elektrovozů od daně a zároveň patří mezi průkopníky elektrifikace veřejné dopravy.
V České republice majitelé elektromobilů neplatí žádnou silniční daň a v Praze mohou zdarma parkovat i v tzv. modrých zónách určených pro rezidenty. Vláda také vypisuje od roku 2016 v pořadí již 4. dotační program pro podnikatele a úřady. V něm lze podle velikosti firmy získat až 75% dotaci na nákup elektromobilů. Úřady místní samosprávy mohou nakupovat elektro vozy s dotací 250 000 Kč. V letech 2017-2018 bylo přes tento dotační program realizováno 50 % prodejů elektro vozů.
![SKODA-launches-eMobility-pilot-project-in-the-Czech-Republic](https://ekologickaauta.cz/wp-content/uploads/2019/04/SKODA-launches-eMobility-pilot-project-in-the-Czech-Republic.jpg)
Jiný způsob zvýhodnění plánují Rakušané. Kvůli snížení emisí je v zemi na mnoha dálničních úsecích omezená maximální rychlost na 100 km/h. Majitelé elektrických vozů by ale brzy mohli i těmito místy projíždět rychlostí až 130 km/h. Celkem by se benefit týkal až 440 kilometrů dálnic.
OTÁZKY PRO PETRA BOUCHNERA, VEDOUCÍHO ÚSTAVU DOPRAVNÍCH PROSTŘEDKŮ NA ČESKÉM VYSOKÉM UČENÍ TECHNICKÉM V PRAZE
Jaká opatření mohou rozvoji eMobility skutečně pomoci?
Dotace by měla kompenzovat rozdíl mezi pořízením elektromobilu a konvenčního vozu natolik, aby s ostatními benefity a vlastní mírou ochoty provozovat elektromobil byly alespoň zhruba srovnané. Z benefitů jsou logické a známé kroky např. vjezd a parkování ve velkých sídlech, které lze rozumně ospravedlnit snížením lokálních emisí z dopravy na úkor konvenčních vozidel. Zajímavá by byla např. dotace či daňová úleva apod. na obnovu starších elektromobilů, tedy na výměnu nových baterií, případný garantovaný odkup starých, které lze ještě úspěšně využít např. ve stacionárních aplikacích nebo je recyklovat.
Kterým opatřením by bylo naopak dobré se vyhnout?
Některé země omezují dotace a výsledek je, že uživatelé se vracejí ke konvenčním vozidlům, je-li pro ně elektromobil nadále nevýhodný. Velkým zklamáním je krach nejmohutnějšího carsharingu elektromobilů, pařížského Autolib‘. Samozřejmě otázkou je podpora motivace k plošnému zavádění elektromobilů vzhledem k jejich reálnému ekologickému benefitu. Ten totiž může být jen lokální (což je samozřejmě u velkých měst naprosto správně). Je třeba se na takovou problematiku dívat komplexně, tzn. už jen pro provoz elektromobilu je třeba použít tzv. Well-to-Wheels analýzu, která mapuje a bilancuje zátěž od prvotního zdroje, ze kterého se energie, užitá k pohybu vlastního vozidla, bere. A aby bylo posouzení vypovídající, je třeba zmapovat nejen provoz, ale celý životní cyklus vozidla, od těžby základních surovin přes zpracování a výrobu meziproduktů až po ekologicky šetrnou likvidaci či recyklaci vozidla a jeho součástí. A k tomu je třeba přičíst i přepravu ve všech fázích. Hlavním klíčem pro budoucí udržitelnou dopravu by mělo být komplexní pojetí mobility a jejích potřeb, kde je veliký prostor pro optimalizace, úspory i synergie, přičemž eMobilita tvoří jeho část.